Sånn, elskede. Det var bare en drøm.
Det skal nok bli bra igjen.
Når du våkner i morgen, er alt som det pleier å være. Bare sov nå.
Dino? Dino, er det deg?
Forsvinn!
Det var veldig hyggelig. De var der alle sammen. Ja.
-Takk. Vær så god. -Jeg snakker i telefonen.
-Ta den med inn. Ring tilbake i morgen. -Jøss...
Skal du ikke ta av deg skoene? Kom igjen.
Og genseren. Den skal henges opp.
-Jeg skal snart ha den på igjen. -Du kan allikevel henge den opp.
Sånn, ja.
Jeg er lei av alltid å være den sure moren. Vi er jo to om dette.
Er vi ikke det? Dino? Hallo?
-Hva? -Jeg sier "rydd på rommet" og sånt.
-Selvfølgelig er vi to om det. -Takk, Dino.
Slutt med det. Jeg hater det.
Om jeg fortalte at verden skulle gå under, ville du bare plystre.
Som da jeg fikk kjøleskapet på foten og det gjorde så forbasket vondt.
En infeksjonssykdom har rammet pleiehjemmet Solgården i Sorgenfri.
Åtte beboeres tilstand er kritisk. De er innlagt på Rigshospitalet.
Kom, skatt. Vi må gå nå.
-Skal du ikke få deg jegerprøven? -Nei.
Du ville elske det. Tidlig opp, noe godt til kaffen, soloppgang...
Jeg foretrekker kjøtt pakket i plast. Netto åpner tidlig.
Det handler ikke om kjøttet, men om jakten.
Spenningen i kroppen. Den følelsen når...
Dere har alt kommet til desserten, ser jeg.
-Får jeg også en øl? -Ja.
Jeg tror ikke han puster. Han lå bare der foran tv-en.
Hva snakker du om?
-Det er noen som ikke puster. -Hvor bor du?
-Kongens sti nummer 8. -Ta den her.
Vi skal finne ut av det. Sa du Kongens sti 8? Ring etter sykebil.
I går var vi ute og det var ikke noe galt med ham.
Men nå går Dino inn og ser etter, så venter vi her på ambulansen.
-Ja, det er bra. -Fint.
Han var ikke der. Jeg fatter det ikke.
-Han hadde ligget der blå i ansiktet. -Hvorfor var han blå?
-Man sier det bare. -Når man er død.
-Er det sånn? -Nei, og ingen er døde.
Damen glemte at mannen lå på soverommet.
Ambulansepersonellet lette etter ham. Han var ikke der.
Kanskje hun har glemt at han har gått ut. Hun var ganske distré.
Nei. Hun var ikke senil eller noe.
-Hun sa at han var kald. -Hvorfor det?
-Lik er kalde. -Nei. Det er ingen...
Det er ingen som er døde. Det er ingen som er kalde.
Han gikk på apoteket. Han var forkjølt og måtte ha hostesaft.
-Var det ikke slik, Dino? -Hva?
-Det var vel sånn det var? -Ja, hostesaft.
Og rynkekrem til kona. Og noe mot fotvorter.
Jeg holder på å bli forvandlet.
Faen!
Hei!
-Hva heter du? -Hvordan det?
-Vi er jo naboer, så... -Jeg heter Sonja.
Gustav heter jeg.
Ok, Gustav. Vi ses.
-Hvor skal du? -Jeg ville sjekket ut stedet.
-Da var du heldig. -Hva?
Jeg er godt kjent og kan gi deg en omvisning. Det vil gå fort.
Kom igjen. Hva sier du?
Ninus? Ninus?
Der er du, Ninus. Kom hit.
Er du sulten?
Hei!
-Hva gjør dere ellers? -Iblant går vi til sjøen og fisker.
-Fisker? -Ja, men det har bare skjedd én gang.
Ellers hører vi på musikk og drikker og sånt.
Tøft.
-Vil du ha en? -Nei, takk. Jeg bruker ikke filter.
-Ok. Her... -Takk.
Har faren din en kikkert?
-Nei. -Ok.
Slapp av, det var nok et dyr. Kom, så sjekker vi det.
Politiet har isolert et midlertidig kontrollområde.
Sorgenfris innbyggere får ikke passere følgende grenser:
Krysset Frederiksdalsvej og Klausdalsbrovej,-
-nordre side av Mølleån og bygrensen som skiller Sorgenfri fra Virum.
Det er ingen grunn til bekymring.
Hvis det er tegn på sykdom, ikke oppsøk sykehus eller lege,-
-men ring til dette nummeret: 1819. Jeg gjentar...
-Maj? -Gustav?
Men du må regne med at jeg ikke finner ham...
Maj? Kom, vi skal gå inn. Kom igjen.
-Gå hjem og sett på tv-en! -Slipp meg!
Nå kommer en beredskapsmelding:
Politiet ber alle holde seg unna et stort antall utrykningskjøretøyer-
-på vei inn mot Sorgenfri fra motorvei 201.
I tilfelle sykdom, ring ikke nødtelefonen, men ring heller 1819.
Gustav, se!
-Si hvor du går. -Hvor gammel tror du jeg er?
Det er likegyldig. Det er en epidemi og du renner i skogen!
-Det visste jeg ikke. -Derfor er det viktig!
Faen ta deg! Du hører aldri etter hva jeg sier.
Du tror ikke på tannfeen, men hun tror på deg.
Jeg ville kikket nøye etter under puten i morgen.
-Jeg vet at det er deg. -Hva?
-Som legger penger under puten. -Aldri! Jeg kan vel ikke fly!
-Vi er ikke ferdig. Du har ikke spist. -Er det forbudt?
Nei, det er det selvfølgelig ikke.
Gustav, vent nå litt.
Ja?
Hei, får jeg komme inn?
-Er det et nytt spill? -Nei.
Er det ikke ekstremt voldelig?
Ja, som nyhetene, men dette er ikke virkelig.
-Du burde ikke spille så mye. -Du ser mer på tv enn jeg spiller.
Ja...
"Senere samme dag gikk alle tre ut i skogen."
"Resten av uken hygget de seg. 'Det må vi gjør igjen,' sa Alex' foreldre."
"Så levde de lykkelige i alle sine dager."
Snipp, snapp, snute, så er eventyret ute.
-Mamma? -Ja, skatt?
Jeg håper jeg dør før deg.
-Hva sier du? -Jeg vil ikke se deg blå og kald.
Nei, skatt. Sånt må du ikke si. Det er ikke sikkert vi vil dø.
Det fins faktisk forskere som lager piller som gir en evig liv.
-Men tenk om de ikke rekker det. -Det gjør de, skatt.
Slutt, Pusser!
Hold opp, Pusser!
Pusser?
Hallo?
Claus...?
Claus, er det deg?
Går det bra?
Hun sover.
-Gå tilbake i huset! -Hva skjer?
-Inn i huset! -Hva foregår?
-Gå tilbake inn i huset! -Du får ikke true meg! Hva gjør dere?
Inn i huset. Nå!
Forstått?
Det er igangsatt en beredskapsplan for Sorgenfri.
Et ukjent virus har ført til et antall sykdomstilfeller og dødsfall.
Statens Serum Institut isolerer og identifiserer nå viruset-
-med hjelp fra spesialister fra det svenske...
-Merkelig at de ikke gir et antall. -Nei, det er det ikke.
På 80-tallet var det en fotball-tribune som falt sammen.
Folk løp mot nødutgangen og ble trampet i hjel. De skulle stått stille.
Man vil unngå panikk.
Så tribunen falt sammen? Da var de vel nødt til å løpe?
Jeg tror vi må fokusere på det positive i situasjonen.
Og hva er det?
Vi får mer tid sammen.
Hender og håndledd fuktes før såpen has på. Såpen fordeles grundig.
Vask grundig i minst 15 sekunder. Husk fingertupper og mellom fingrene,-
-oppå, håndflaten og håndledd. Skyll og tørk grundig.
Håndhygiene er den beste metoden for å forebygge smittespredning.
Ved sykdom i hjemmet, ring telefonnummer 1819.
Stopp!
Snu! Nå!
Tilbake!
Snu!
Åpne munnen!
Takk. Neste!
Åpne munnen!
Det er snart over, skatt. Da skal vi på ferie.
Neste!
-Det går fort, Maj. -Nei...
-Før fram neste! -Det går fort. Jeg teller til tre.
Gjør det, Maj.
-Kom igjen! -Maj, nå!
Hummeltofte-skolen i Sorgenfri har blitt gjort om til sykehus.
Christian Andersen, professor i epidemiologi,-
-er blitt utpekt til å lede innsatsen på stedet.
Vi har kontakt med de beste legene.
Vi har kapasitet til å ta imot hundrevis av pasienter om nødvendig.
-Hvor mange døde dreier det seg om? -Det kan jeg ikke uttale meg om.
-Når vil dere ha en kur? -Vi har ikke en spesifikk behandling.
Av hensyn til ofrene og pårørende vil vi ikke vise bilder av pasientene.
Anna, hør på meg. Jeg er ikke smittet!
Slipp meg. Slipp meg, sier jeg!
Gi deg!
Gå tilbake inn i huset!
-Nei, la meg... -Tilbake i huset!
-La meg slippe ut! -Inn med deg!
Anna, kom hit!
Sånn.
Se på den her.
-Hvor er Maj? -Her.
-Filmer du dem? -Ja.
Nei, det var dumt av meg. Unnskyld.
Æsj, så dumt av meg.
-Bra stemning igjen. -Ja!
Så, så, elskede. Det går bra.
Ja, et øyeblikk. Et øyeblikk!
Er det alt?
Sånn.
Man har forsket intensivt i en måned, men uten resultater.
Prøvene skal nå analyseres i USA.
Spesialister fra det russiske senteret for virologi og bioteknologi, Vector,-
-setter nå opp et mobilt laboratorium ved Sorgenfri.
Isolasjonssonen omfatter nå det nærliggende samfunnet Virum,-
-og også Lyngby kan komme til å bli isolert.
Motorvei 201 er fremdeles stengt.
-Flere utenlandske nyhetsselskaper... -Det er ikke mer gass.
...har prøvd å trenge seg inn i sonen, men blir avvist av forsvaret.
Hvorfor funker ikke nettet lenger?
-Vi må kunne klage. -Nå hører jeg lyden igjen.
Om det bare hendte iblant, men det skjer hele tiden.
Åpne døren!
-Jeg tror noen skyter. -De må kunne ordne det.
De tror vel bare at vi sitter her og ikke gjør noe. Her om dagen...
-Gustav? -De har gjort det igjen.
-De skyter inne hos Sonja. -Du må tape igjen hullet.
-Hører du ikke hva jeg sier? -Du overreagerer.
-De er syke i hodet! -Jeg tror... Gustav!
Slipp meg...! Slipp meg, for helvete!
Hva skal du gjøre? Vi kan ikke gjøre noe, Gustav. Vi kan ikke gjøre noe.
Tenk på familien din. Tenk på moren din og lillesøsteren din.
Vi kan ikke gjøre noe, Gustav.
Det er bare én. Oppfattet. Følg meg.
Stopp!
Anna, de kjører sin vei.
Anna, hører du hva jeg sier?
Det er over, Anna?
Anna...!
Anna, bli her! Hva i helvete gjør du?
Gustav?
Gustav, hva faen gjør du?
Jeg så dem. Soldatene skyter pasientene.
-Jeg var på skolen. De slår dem i hjel. -Hvorfor skulle de gjøre det?
Det vet jeg ikke, men jeg så det. De slår dem i hjel, pappa.
Alt i nyhetene er løgn.
-Får vi komme inn? -Dette er Sonja og moren hennes.
Gustav sa at vi fikk komme.
Nei, dere må gå hjem. Det er best om vi deler oss opp i familier.
Inne i våre hus. Hvis man holder seg inne, er man sikker, sier de.
-Dette er all den maten vi har. -Da får vi dele på det.
Tenk om de er smittet? Om de henter oss på grunn av dem?
Mannen hennes sparket henne ned trappen da han gikk amok.
Jeg synes synd på henne. Men er de ikke smittet, bør de bli hjemme.
-Så si det til dem. -Det kan du gjøre.
-Hva om det var Gustav eller Maj? -Det er det ikke.
Hei.
-Her. -Takk.
Hva er det?
Det var pappa. Han overfalt henne.
Det var som om han var blitt sinnssyk.
Men... Vi ses i morgen.
-Ja, vi ses. Sov godt. -I like måte.
Pappa, vi får alle plass i bilen.
-Vi venter. -På å bli smittet eller skutt?
-Vi venter, Gustav. -Du er redd.
Ja.
Hallo?
Hvem... Hvem er det?
Hva vil dere?
Dere får ikke være der ute. Dere må gå hjem!
Vi har ingenting. Gå hjem!
De har gått.
-Hva skjer? -Reolen! Ta reolen!
Åpne døren!
-Det er Casper. -Gustav...!
Lås døren.
-Hva er det som skjer? -Jeg var på vei bort...
...så sto det noen der. Jeg skjøt i luften.
Men de angrep meg allikevel, og så...skjøt jeg dem.
-Hva vil de? -Jeg vet ikke.
-Og nå? -Kjøkkenet.
-Skal vi dra nå? -Vi skal ingen steder.
Be pappa om å sjekke billettene og pakke koffertene.
Mamma, vi er hos Gustav. Bare sov nå.
Lyset. Slukk lyset!
Takk!
Jeg kom meg bort til motorveien, men den var sperret av.
Det var bare kaos. Det var en liten jente der, men...
De overfalt henne. Jeg kunne ikke gjøre noe. Bare løpe.
Vi må få litt søvn. Jeg tar den første vakten.
-Hvordan har moren din det, Sonja? -Hun har det bedre.
Solen er så rød, mor Skogen blir så sort
Nå er solen død, mor Og dagen den går bort
Reven går der ute, mor Vi lukker så vår gang
Kom og sett deg ved min side, mor Og syng en liten sang
Mamma?
Ta det med ro, mamma.
Det brenner...
-Det brenner... -Mamma, ta det med ro.
Ninus?
Har dere sett Ninus? Har dere det?
Skatt, kaniner er flinke til å finne veien ut.
Jeg hadde en venn som ble tvunget til å kjøpe en ny kanin hver uke.
De stakk alltid av.
Når alt dette er over, skal vi kjøpe to nye kaniner.
Jeg vil bare ha Ninus.
-Vi må bort herfra. -Først må vi vite hva som skjer.
To personer burde holde.
Jeg er med. Og du Anna. Hva sier du?
Jeg...
-Jeg gjør det. -Nei, Gustav, jeg gjør det.
Jeg gjør det.
Advarsel! Dette er militæret.
Forlat området omgående!
Vi skyter på kommando. Jeg teller til tre.
Tre, to...
-...en. -Ned!
Maj er borte. Jeg finner henne ikke.
Bli her.
Gustav...
Kjæresten min, har dere sett ham. Noen overfalt oss.
Har dere sett ham?
Lars...?
Hold kjeft!
Casper!
-Takk. -Kanskje jeg skal ta den.
-Gi meg esken. -Det mener du vel ikke?
Gi meg esken.
Jeg har to små barn. Vi har ingenting hjemme.
Gi meg den jævla esken!
Ninus?
Elna, har du sett Ninus?
Har du det?
Maj?
Kom!
Maj?
Maj!
Dino!
Sånn, skatt.
Skynd dere!
Løp!
Kom igjen!
Gustav!
Sonja?
-Jeg vil være alene med henne. -Hvorfor det?
Jeg tror hun blir som dem.
Nei...
Flytt deg, Pernille.
Dino, Dino...
Dino, nei!
Sonja!
Kom, nå, Sonja!
Gustav, nei!
Skatt, det var bare en drøm.
Alt skal nok bli bra igjen.
Når du våkner i morgen, er alt som det pleier å være. Bare sov nå.
Dino? Dino, er det deg?
Gå bort fra henne! Gå bort, Pernille!
Nei.
Flytt deg, Pernille!
Tekst: Tina Shortland www.undertext.se